Odota.
Eipä nukuta töissä!
- Meneekö tämä Samarkandiin? - Menee. - Kiitos.
Mihin? Minne olet oikein menossa?
- Istukaa, olkaa hyvät. Aloitamme nousukiidon. - Kyllä. - Lähdetään pois tästä koneesta.
- Neiti, istukaa alas. - Hyvä on, hyvä on.
- Onko teillä näitä makeisia? - Tuota merkkiä löytyy, istukaa nyt.
Kiitos paljon.
- En päästä sinua silti lähtemään. - Parasta kiinnittää turvavyöt.
Lennonjohto, tässä 593. Odotamme ohjeita. Olemme valmiina lähtöön.
593, lähtölupa myönnetty. Kiitorata kaksi. Olosuhteet ovat hyvät, vastatuulta 7m/s.
Noustaan ilmaan.
Jos avaat sen haudan, niin siitä syttyy sota. Sinä et lennä minnekään.
Olen varovainen, käytän pelkkää sormenpäätä.
Emme lennä.
- Mitä tuo oli? - Kaikki oli kunnossa.
Lennämme.
Ei onnistu.
- 593, mitä siellä tapahtuu? - En tiedä, kone ei vain nouse ilmaan.
Ihmiset!
Ihmiset! Kaikkihan haluavat lentää Samarkandiin?
Kyllä.
Kaikki haluavat lentää. Ymmärrätkö?
- Lennetään. - Kapteeni, tarvitaan nopeita päätöksiä. - Noustaan ilmaan.
Voi risut ja männynkävyt...
593, mitä ihmettä teillä on kyydissä?
VALOLAITOS
En ole kutsunut sinua.
Miksemme tee mitään?
Otatko sinä?
En.
Kerran eräs työtoverimme joutui vaikeuksiin.
Hän loukkasi sopimusta.
Ja kun rangaistuksen toimeenpano läheni, -
tämä tyttö nousi suojelemaan häntä, hyvin kiihkeästi.
Sehän on Olga.
Jälkeenpäin hänet tietysti vapautettiin.
Inkvisiittorit hylkäsivät kaikki syytteet, mutta noita...
- Ei ole muuttunut yhtään. - Mutta noita, jota me Valon joukot silloin todella tarvitsimme, -
tuomittiin kuolemaan.
Surullinen tarina, Boris Ivanovich.
Olin pelkkä syötti.
Mutta hän, yksi Suurista, oli todellinen kohde.
Liitu ei ole Tamerlanin oikeassa kädessä.
Mistä tiedät? Oletko ollut siellä?
Vuonna 1941. Boris oli silloin suurissa vaikeuksissa, ja tarvitsin todella Liitua.
Sain arkeologit järjestämään tutkimus- matkan, ja lähdin heidän mukaansa.
Samarkandissa minua lähestyi vanha mies, jonka nimi oli Zoar.
Hän sanoi, että jos aukaisemme haudan, niin syttyy sota.
Mutta silloin olin varma, -
että saan Liidun käsiini, ja pystyn korjaamaan kaiken oikein.
Kun aukaisimme haudan, sinne oli kaiverrettu: -
"Pidin koko maailmaa oikeassa kädessäni, mutta en kyennyt ottamaan sitä mukaani."
Liitu ei ollut hänen oikeassa kädessään.
- Mitä Zoar teki siellä? - Työskenteli kaupungin lautakunnassa.
Jossain ideologisessa.
Entä Tamerlanin aikana?
Melko lailla samoja asioita, hän oli Tamerlanin oikea käsi.
Oikea käsi?
Zoar, -
senkin vanha kettu.
Olga, ala kääntämään konetta.
Tiedän missä Liitu on. Se on Zoarilla.
CAFE ZOAR
Zoar, anna Liitu minulle.
Tässä.
Sinä et nyt ymmärtänyt, tarvitsen Taikaliidun.
Se on Taikaliitu.
- Mihin sinä kirjoitat tällä? - Tuonne, tuolle taululle.
- Onko siitä apua? - Joka päivä.
- Mitä minä kirjoitan? - Mitä vain haluat.
YEGOR
- Mutta kuinka... Kuinka sinä tänne päädyit? - Olin kulkemassa ohi, ja päätin pistäytyä.
Kulkemassa ohi? Vai muka kulkemassa ohi?
Yegor, se toimi! Ymmärrätkö? Se toimi!
- Mikä toimi, isä? - Liitu. Liitu toimi.
Rakas poikani. Miksi olet noin kylmä?
Miten sinusta on tullut noin kylmä? Oletko paleltunut? Haluatko syödä?
Laitetaan sinulle jotain ruokaa.
Zoar, laita meille jotakin! Poikani on syntynyt tänään!
Istu, istu. Se toimi.
- Pestään saman tien sinun housusi. - Mitä minä laitan jalkaani?
Miksi? Minne ajattelit lähteä näin myöhään illalla.
Hopi hopi, housut pois!
- Anna olla, Kostya. - Ja minähän pesen nämä!
Olen pahoillani, mutta etsin teidän naapurianne.
Et ole ainoa, joka etsii.
Kiitos.
Ole varovainen, Svetlana.
Oletko vampyyri?
Olen vampyyri! Katso!
- Anna hänelle anteeksi, emme riko sääntöjä. - Minä en syytä teitä mistään.
En syytä teitä yhtään mistään.
Koko jääkaapin sisältö on laillinen. Siellä on maitoa, juustoa, perunoita...
- Olen pahoillani... - Isä, lopeta itsesi nolaaminen!
- Haloo? - Anton?
- Kuka siellä on? - Se olen minä, Svetlana.
Svetlana, tiedät että hänellä on perhe ja lapsi.
Ole hyvä, äläkä soittele enää hänelle.
Tämä on pilahvia, tätä syödään sormin.
Maistuuko se?
Tuletko syömään meidän kanssamme?
- Keiden kanssa? - Minun ja äidin.
En voi tulla mukaasi, minulla on toisenlainen elämä.
Ymmärräthän, että minä...
Muutat vielä mielesi!
Miksi Liitu ei toiminut? Kirjoitin siihen, mihin neuvoit.
Täällä minä kirjoitan oman kohtaloni.
Pilahvi maksaa 150 ruplaa.
Sinun kohtalosi on jossain toisessa paikassa. Jonkun toisen kohtaloa, ei voi koskaan muuttaa.
Jokainen vastaa yksin omastaan.
Muistatko missä kohtalosi koki muutoksen?
Miksi et kertonut tätä heti?
- Sinä et kysynyt. - Et kysynyt...
Anna anteeksi, Anton-djan.
Mikä hätänä?
Hän varasti liidun.
- Haloo? - Anteeksi, mutta voinko puhua Yegorin kanssa?
Oletko sekaisin?
Kello on yksi, ja Yegor on ollut nukkumassa jo kauan.
Herra, viekää minut VNDH asemalle!
Me löysimme hänet, Zavulon!
Murskaa hänet!
Idiootti! Tarvitsen hänet elävänä!
Jahdatkaa häntä vähän ympäriinsä.
Anton! Mitä täällä on tapahtunut?
Zoar! Täällä ei ole ketään.
- Mitä nyt tehdään? - Onko tämä hänen puhelimensa?
- Miksi se on rikottu? - Myös Pimeyden joukot etsivät Liitua. Iso peli on käynnistynyt.
9. KOMPPANIA
Mitä pirua sinä touhuat?
Mikä asema tämä on?
Minä häivyn.
Mitä te aiotte? Pysähtykää!
- Kenen kanssa sinä puhuit? - En tiedä, mutta hän kielsi minua soittamasta enää.
Se oli Yegor.
- Miksi hän tuli? - Hän varasti Liidun.
Minne menet?
Viivyn vain hetken.
- Muistatko Yegorin osoitteen? - VDNH:n metroasema. - Lähdetään.
Hae hänet.
Sveta!
Sveta?
Livahtanut.
Tulitko vain lämmittelemään?
Aja jonnekin.
Ymmärrän.
Zavulon-setä, miksi oikeastaan kuulumme Pimeisiin?
Pimeys kätkee puutteet, -
ja täydellistä ihmistä ei ole olemassa.
Saamme tehdä, mitä tahdomme.
Saamme olla, mitä olemme.
Saamme rakastaa.
Katso, mitä löysin. Tämä on Kohtalon Liitu.
- Zavulon! - Kuuntelen.
- Onko Liitu sinulla? - Ei.
- Sinulla ei ole oikeutta koskea siihen. - En minä koske siihen.
Mikä kokous teillä on? Etkö kutsu minua lainkaan?
En, lähetän sinulle valokuvia.
Pysäytä, Semyon.
- Kootkaa kaikki Kosmos hotellille. - Entä minne sinä menet?
Käyn vaihtamassa vaatteet.
Alisa?
Sen avulla virheet voidaan korjata.
No pidä se.
- Entä sinä? - En tarvitse sitä.
- Sinäkö et tee virheitä? - Teen, mutta en sure niitä.
- Mitä minun pitäisi tehdä tälle? - Voit antaa sen Alisalle.
Mitä hän suree?
Mitä naiset nyt yleensä?
Rakkautta.
- Oletko tästä aivan varma? - En halua olla niin kuin sinä!
Pelätä muukalaisia ja naapureita! Pelästyä jokaista puhelinsoittoa!
Miksi?
Ensinnäkään minä en pelkää ketään.
Jopa meidän tilanteessamme, me voimme pysytellä ihmisinä.
Ihmisinä?
Voitko tehdä minusta ihmisen?
En.
Mutta kuuntele!
Poika, kuuntele!
- Alisa, pidä kiirettä. - Kyllä.
- Me aloitamme. - Olen tulossa. - Äläkä koske sormukseen, minuun sattuu.
KOSTYA
Miksi sinä tulit?
Enkö olisi saanut?
Olisit. Sulje ovi.
- Hei. - Hei, sinullekin.
Tulin sinun vuoksesi.
Zavulon...
Olen tulossa!
- Olen tulossa. - Hyvää iltaa. - Tule myöhemmin uudelleen.
- Minä lähden. - Odota, kuuntele minua. Selitän sinulle kaiken.
- Ei tarvitse. - Hän tietää minusta kaiken, en voi tehdä mitään. Minulla on tunteita, ymmärrätkö?
En saa sitä pois.
Voinko auttaa?
- Älä, hän tappaa sinut. - Minä en pelkää.
Mutta minä pelkään.
Enkö pyytänyt tulemaan myöhemmin?
- Tule myöhemmin... - Lähdetään jo.
- Kuka hän mahtaa olla? - Gorodetskyn naapuri, hän pystyy tunnistamaan -
- tämän mistä kehosta tahansa. - Missä isäsi on?
Tavoittelemaanne henkilöön ei juuri nyt saada yhteyttä.
Sattuiko se?
Sinulla ei ole oikeutta! Olet lainsuojaton! Ymmärrätkö?
Kuivattele hieman.
Olet lainsuojaton! Tämä ei ole henkilökohtaista! Sain käskyn...
- Uskotaan, uskotaan. - Sain käskyn. Gosha on hyvä poika.
Gosha aikoi mennä Kosmokseen, pojan syntymäpäiväjuhliin.
Mitä sinä nyt mietit? Mitä sinulla on mielessä?
Ei. Et koskaan selviä sinne.
Ruma naamasi tunnetaan kaikkialla!
Tämä ei oikeastaan kuulu menetelmiimme...
- Missä pojan syntymäpäiväjuhlat ovat? - Mene hissillä ylimpään kerrokseen.
- Kolya, Papukaija tulee sinne. - Selvä.
- Miten siellä menee? - Hyvin. Mene nopeasti, ettet myöhästy.
Victor, odota. Anna takkisi minulle.
Hei, Victor. Joko he ovat aloittaneet?
Kuka sanoi minun olevan Victor?
VARTIJA Victor
Et ole siis Victor?
Missä Victor sitten on?
Yegor!
Kuka siellä on?
Yegor?
Paljon onnea! Paljon onnea!
Hiljentykää, hiljentykää! Annetaan isän puhua.
Tänään on hänen syntymäpäivänsä. Unohditko?
Lauletaan hänelle juomalaulu!
Anna mennä, sano jotakin. Tiedät, että hän on odottanut sinua.
Mikä maksaa? Teidän Valon joukkojen pitäisi olla tässä hyviä.
Minä...
Minä toivotan sinulle terveyttä ja onnea, Yegor.
Siinäkö kaikki?
Ja toivon kaiken menevän elämässäsi hyvin.
Kerron kaiken myöhemmin. Lähdetään pois täältä.
Kerro se minulle nyt, myöhemmin se on liian myöhäistä.
Hyvä on.
Toivon sinulle yhtä asiaa: Toivon, että opit antamaan anteeksi.
- Mitä tahansa sinulle... - Hyvä!
Isäsi on väsynyt, anna hänelle anteeksi?
Hänet on myrkytetty.
- Pääsisinkö oikealle? - Pidättele vasemmalla olevaa autoa.
Päästä minut oikealle!
Niin asiat ovat menneet, poikaseni.
- Ota tästä. - Mitä se on?
Kumpi tässä ratkaisee, ainekset vai niiden vaikutus?
- Sinä pilasit minun elämäni, isoäiti. - Ja sinä pilasit minun.
- Minä? - Olet vastuussa siitä, että olen joutunut istumaan viimeiset 12 vuotta, kuin jokin konna.
- Mitä meidän pitäisi nyt tehdä? - Oletko unohtanut, minkä vuoksi tulit tänne?
Liitu... Liitu... Liitu...
Liidun vuoksiko?
Mutta he tuhosivat asuntosi!
Niin tuhosivatkin, mutta yksi seinä on vielä pystyssä.
Hei siellä, tule tänne.
Haluatko vähän marjoja?
Etpä saa. Jos haet Liidun, niin sitten saat.
- Hän ei ota ruokaa vierailta. - Hyvin koulutettu?
- Hyvin koulutettu. - Eikö syö?
- Ei syö. - Mutta minäpä syön.
- Hyvä poika! - Minä syön kaiken!
Hyvä poika!
Nyt menen ja...
[Laulaa vanhaa Pimeyden joukkojen voittamisesta kertovaa laulua]
Tunnen hänen olevan jossain lähellä.
Voi paska.
Jo on maailma mallillaan.
Mikä sinua vaivaa? Senkin ääliö!
Lopeta, Semyon! Kokoa itsesi!
Mitä sinä teet? Lopeta! Lisää vauhtia, olemme myöhässä.
Pitäisikö kutsua inkvisiittorit?
Älä hätäile, kaikki eivät ole vielä tulleet.
Zavulon! Ystäväni!
Otetaanko ryypyt?
Mille me juomme?
Veljeydelle.
Älä leiki minun kanssani, Gorodetsky, tai luovutan sinut inkvisiittoreille.
Minut inkvisiittoreille? Minkä vuoksi?
Minä en tappanut heitä.
- Sinä tiedät sen. - Kuka heidät sitten tappoi?
Ehkäpä niin kuin dekkareissa. Mahdollisesti puutarhuri.
Tai teurastaja.
Valery Sergeyevitch! Mikä sinut tuo tänne?
Tulin hakemaan poikaani.
Myös hän tuli poikansa vuoksi!
Kostyalle myönnettiin lupa.
Onneksi olkoon.
- Tiedät, ettei hän ole sellainen. - Millainen hän sitten on?
Harmiton. Hän tulee äitiinsä. Hän on oikein hyvä nuori mies.
Mielestäni hän on tullut isäänsä.
Seis! Herrasväki, Pimeät. Tiedättekö, kuka tappoi Galina Rogovan?
Hänet tappoi...
Tappoi...
Miksi olisin tappanut hänet?
Heidät.
Hyvä kysymys.
Miksi heidät piti tappaa?
Tiedättekö, kuka määräsi hänet tekemään niin?
Isä!
Juuri tällä samaisella veitsellä.
Halusin niin kovasti, että olisit ihminen.
Mitkään olosuhteet eivät oikeuta loukkaamaan Suurta Sopimusta.
Tunnustatko syyllisyytesi?
Minä tunnustan.
Sano hyvästisi.
- Sen täytyy mennä näin. - Anton Gorodetskya vastaan nostetut syytteet perutaan.
Olet vapaa lähtemään.
Kiitos, mutta viihdyn täällä.
- Isä? - Selitän sinulle kaiken.
Sinäkö heidät kutsuit?
- Minä? - Zavulon, sinä lupasit!
Mene, isä. Älä häiritse hauskanpitoamme.
- Hän ei olisi tehnyt tätä itse! - Joku määräsi hänet tekemään niin.
Tangoa!
Rauhoitu. Anna Liitu minulle.
Häivy, paskiainen!
Yksi menettää, -
joku toinen löytää.
Yksi lähtee, -
joku toinen saapuu.
Hän on saapunut. Nyt kaikki ovat paikalla.
- Pysäytä hänet, Zavulon-setä. - Häntä ei voi enää pysäyttää.
- Entä tappaa? - Melodraama ei kuulu tyyliini.
- Tapan hänet sitten itse. - Hän on sinua vahvempi, mietipä sitä.
Älä yritäkään.
- Anton! - Sveta kulta, mene kotiin.
Selitän sinulle myöhemmin kaiken. Ole kiltti ja mene kotiin.
Älä ole vihainen.
Kaikki on hyvin.
- Mene vain kotiin. - Näetkö? Hän ei rakasta naista enää, hänestä on tullut Pimeä.
Ei, Yegor hyvä, hän salaa jotakin.
- Mitä me teemme? - Mieti, Yegor. Mieti.
Ollessani hämärässä, pistin häneen neulan.
Nyt voin juoda hänestä.
- 125, kolme minuuttia kohteeseen. - 320, seitsemän minuuttia.
- 34, kuusi minuuttia. - 540, kaksi minuuttia.
- Missä 118 on? - 118, minuutti kohteeseen.
Älkää aloittako ilman meitä, jokainen pysyy aloillaan! Toistan: Jokainen pysyy aloillaan!
Yrittävätkö he saartaa meidät?
SVETLANA
Hän ei vastaa.
Sveta, minä täällä. Katso minua. Älä sulje silmiäsi, kuuletko?
Muuten menetän sinuun yhteyden. Sveta, menetän sinuun yhteyden!
Yritä rauhoittua, juuri noin. Auta minua, olemme siellä hetken kuluttua.
Aivan hetken kuluttua.
Hengitä, hengitä.
Opettele ajamaan!
Hyvä tyttö, nouse ylös.
Nouse varovasti ylös.
Puhu minulle, puhu. Kerro mitä siellä tapahtuu?
Hullu paskiainen.
Hyvä tyttö, jatka hengittämistä.
Nyt nouset ylös, hyvä tyttö.
Olet meidän kaunottaremme! Oikea kaunotar!
Ponnista, ponnista! Nouse ylös!
- Sveta? - Kyllä.
Haloo?
Haloo? Olga?
- Kyllä, olemme tulossa, odota meitä. - Löysin Antonin.
- Hän on humalassa, eikä halua lähteä minnekään. - Mene harjoittelemaan.
- Miten niin myrkytetty? - Sinun on lähdettävä sieltä, se on ansa.
Ja vältä kohtaamasta Yegoria, kuuletko minua?
- Kuulen... - Kuuletko minua?
Kyllä kuulen.
Ketä etsit?
Tarvitsen Anton Gorodetskya.
Niin minäkin tarvitsen.
- Haluan vain puhua hänen kanssaan. - Sinä valehtelet, tulit viemään hänet minulta.
En.
Hän rakastaa sinua.
Ja sinua.
Hyvät naiset ja herrat!
Nyt on vuorossa juhlien päätapahtuma, -
se, mitä olemme odottaneet tuhat vuotta!
Uusi Suuri on noussut tänään keskuudestamme!
- Minä en taistele kanssasi. - Sinulla ei ole vaihtoehtoa.
ULOSKÄYNTI
Kiinnitä turvavyösi.
Aloitamme taistelun, ja tällä kertaa me voitamme!
Pahuksen iso.
Jos Pimeiden verta vuodatetaan yksikin pisara, niin revin sopimuksen kappaleiksi!
Sitten aloitamme taistelun, ja voitamme!
Perillä. Päätepysäkki.
Kuinka pitkään aiomme piilotella nurkissa?
Kummat meistä ovat rikollisia? Me vaiko he?
Mitä teemme asialle? Tunnemme heidän jokaisen kasvot!
Heidän pimeät, rumat, vastenmieliset kasvonsa!
Tavalliset ihmiset uskovat meihin! Ketkä heitä auttaa, ellemme me?
Koska kenelläkään ei ole enää valtaa tehdä mitään tekemättömäksi!
Koska kohtalo on meidän käsissämme!
- Tarttukaa aseisiin! - Pysykää aloillanne! Tämä on provosointia!
Pimeys tulee, eikä mikään pysty sitä estämään!
Eivätkö he ole tätä vastaan?
- Minä lähden nyt. - Voit yrittää.
Verta! Verta!
Mikä sinulle tuli?
Verta! Verta!
- Se oli siinä. - Mikä?
- Se alkoi. - En tarkoittanut...
- Mennäänkö? - Entä Geser?
Mennään!
Poistukaa tästä kerroksesta ilman paniikkia! Täällä on tulipalo!
Poistukaa kaikki! Täällä on tulipalo!
Mitä on tapahtunut?
Tulipalo! Tulipalo! Kaikki ulos! Poistukaa!
- Poistukaa! Tulipalo! - Neiti, mitä on tapahtunut?
Anton, missä sinä olet?
Anton?
Ihmiset pakenevat paniikissa.
Kyllä, he yrittävät pelastautua.
Ne palaavat.
Tässä kerroksessa on tulipalo, pysykää rauhallisina.
- Mitä täällä tapahtuu? - Tulipalo!
Olen kohta valmis! Kiire, kiire!
- Sinä otat kuvia? - On niin pimeää.
Maailmanloppu.
Ehkä saamme olla vielä hetken?
Stepan!
Etsi Alisa ja ota häneltä Liitu.
- Missä Alisa on? - Luullakseni tuolla.
Alisa!
Alisa, odota!
- Pitääkö minun juosta perässäsi? Mitä luulet tekeväsi? - Lopeta!
Lopeta! Sinä...
- Katso minuun! Ala mennä. - Viivyn vain hetken...
Pysy paikoillasi...
Pysähdy! Käskin sinun pysähtyä!
Näytätkö missä Alisa on?
Näytätkö? Hyvä on.
Vie minut hänen luokseen.
Kostya, en halunnut...
KOSTYA ELÄÄ
Anna se minulle.
En.
- Senkin paskiainen! Häivy! - Et saa häntä mitenkään takaisin.
- Minä korjaan kaiken! - Et pysty, se on valetta.
- Miksi en? - Koska et ole siihen syyllinen. Anna Liitu minulle.
- Kuka sitten on syyllinen? - Ketä kiinnostaa!
Ketä kiinnostaa!
Kaikki on minun syytäni.
Anton!
- He ovat... - Ole aivan rauhassa.
- Minä vien sinut kotiin, Sveta. - Anton, en näe mitään.
- Päästä hänestä irti! En anna häntä sinulle! - Pidä minusta kiinni, Anton!
Kuuletko? En anna häntä sinulle!
Älä jätä minua, Anton!
Pidä minusta kiinni!
- Lasia! Lasia! - Älä kisko häntä!
Lasinpala putoaa!
Mitä olet tehnyt, Anton?
Mutta löysin Liidun, Boris Ivanovich.
- Talo tuhottiin. - Niin tuhottiin, -
mutta yksi seinä on pystyssä.
Hyvä on. Juokse, juokse lujaa.
Tässä kamerassa on lyhyt valotusaika.
Kiitos, Boris Ivanovich.
EI
MOSKOVA 1992
Mitä sanot, lyödäänkö kättä päälle?
Lyödään...
Ei.
Hoidan asian jotenkin. Inhimillisellä tavalla.
Olkoon niin.
Olen pahoillani.
Onko sinulla tupakkaa?
- Onko? - Minä en polta.
- Ei tunnistanut sinua. - Mitä nyt tapahtuu?
Ei mitään. Hänestä on tullut ihminen.
- Ei tunnista häntä. - Kyllä tunnistaa.
- Älä auta häntä. - Äläkä sinä häiritse.
Se ei ollut kohtalo!
Neiti!
Se oli kohtalo!
Anteeksi, mutta olemmeko tavanneet jossain aiemmin?
- Ehkä olemmekin. - Ihan tosi?
Mitä ihmettä?
Minut on piiritetty.
Katsopas. Siistiä.
Hyvin tehty.